Сьогодні, 20 вересня 2019 року в Кіровоградському
обласному художньому музею розгорнуто експозицію художніх творів «Творча
палітра Володимира Волохова», присвячену 80-річчю з дня народження видатного
художника-земляка Волохова Володимира Кіндратійовича.
Відкриття подібного роду міні-виставок стало продовженням гарної традиції, що давно склалась в художньому музеї в умовах браку необхідної експозиційної площі - вшановувати наших славетних майстрів пензля, живих та померлих, шляхом презентації обмеженої кількості картин, які, тим не менш, дають можливість гідно оцінити творчий масштаб митця. У даному випадку привід більш ніж достойний – ювілей людини, чий високий професіоналізм та людські якості є чудовим взірцем для інших та додатковим приводом пишатися нашим щедрим талантами краєм.
Володимир Волохов народився 20 вересня 1939 року в
місті Кіровограді. Професійну освіту отримав у Дніпропетровському художньому
училищі імені Є.В.Вучетича, навчаючись у таких відомих педагогів (земляків з
Кіровоградщини!) як Микола Боровський та Яков Калашник. Після закінчення цього
учбового закладу у 1964 році Володимир протягом 1964-1966 років продовжує
навчання у Ленінградському вищому художньо-промисловому училищі імені
В.І.Мухіної.
Повернувшись до рідного міста в 1966 році одразу розпочинає активну трудову діяльність – працює у Кіровоградських художньо-виробничих майстернях Художнього фонду України, де певний час обіймає посаду головного художника та очолює художню раду, помічником декоратора музично-драматичного театру імені М.Л.Кропивницького, художником обласного краєзнавчого музею. Представники музейної спільноти до сих пір вдячні Володимиру Кіндратійовичу за те, що коли на початку 1960-х років в рамках створення Кіровоградської картинної галереї до нашого міста надійшли унікальні художні твори з Третьяковської галереї, Ермітажу, Київських музеїв російського та українського живопису тощо без належного оформлення у відповідні, зокрема – овальної форми рами, саме він займався вирішення цієї проблеми, зробивши таким чином вагомий творчий внесок у забезпечення повноцінного функціонування тодішньої картинної галереї і результат цієї роботи наразі можуть споглядати відвідувачі обласного художнього музею.
Володимир Волохов завжди є активним учасником чисельних обласних, всеукраїнських
та закордонних виставок, причому останні традиційно займають у виставковій
складовій його творчого життя дуже важливе місце. Він невтомний трудівник на
мистецькій ниві, автор великої кількості монументальних творів, розписів
православних храмів, художник-постановник понад двадцяти театральних вистав. Роботи
митця зберігаються в
Кіровоградському обласному художньому музеї, приватних колекціях України,
Болгарії, Франції, Японії, США, Канади, Ізраїлю. Творчість останніх років
більше пов’язана із Францією, де живе його родина. І при цьому Володимир
Кіндратійович - тиха, скромна, шляхетна, не схильна до самореклами людина, справжній
ерудит і цікавий співрозмовник, чиї знання про окремих художників та мистецьку
складову історії нашого краю заслуговують на мемуари. Про себе Волохов
розповідає мало і тільки від інших ненароком дізнаєшся про цікаві факти з ним
пов’язані, зокрема про те, що він шульга, або про його дружбу та спільні походи
з відомим живописцем і графіком Феодосієм Максимовичем Гуменюком, доречи – ще
одним учнем нашого художника-земляка Якова Калашника. Така життєва позиція –
ознака духовного аристократизму, що особливо цінне в умовах гламурного
плебейства.
Наразі у фондовому зібранні обласного художнього
музею зберігається 7 робіт Володимира
Волохова, яких, незалежно від тематичного спрямування, об’єднує романтичне та
філософське сприйняття художником навколишнього світу, природи, подій, відчуття
тиші, гармонії, спокою, пріоритету вічних цінностей перед повсякденною метушнею.
Відвідувач музею зможе побачити і оцінити красу природи у творах митця «Лелеки»
(2005) та «На березі» (2013), живописну присвяту легендарному Онуфрієвському
парку «Вхід до парку» (2005), сповнений містичного символізму спогад про
геніального та неоднозначного художника Михайла Врубеля «Пам’яті Врубеля»
(1982), просякнуту поетичним романтизмом «Лірику Єсеніна» (1982), дотик до
трагічних сторінок нашої історії у картинах «Бійці згадують» (1973) та «Пам’яті
Голодомору» (1995). Всі вони наглядно ілюструють специфіку світоглядного бачення та творчого «Я» цього самобутнього художника.